V mém srdci je všechno, co existuje, štěstím, bez ohledu na to, co si kdo o tom myslí, jaká kdo čemu dává jména.
![Šťastný :happy:](./images/smilies/happy-134.png)
honzam píše:Nic píše:V Duatu bydleli různí bohové. Byl také oblastí, kterou sluneční bůh Ra cestoval od západu na východ každou noc, a bylo to místo, kde bojoval s Apepem, který ztělesňoval temnotu a prvotní chaos, kterého slunce muselo porazit, aby mohlo každé ráno vrátit pořádek zpět na zem.
Tohle podporuje mou teorii, že sloužím jako brána pro bytosti z nižších světů, aby se mohly dostat do našeho a rodit se jako zvířata a lidé. Ďábelské na tom je, že jsem vlastně trochu jako kancléřka Merkelová. Přivádím sem ďáblíky, kteří budou svým bližním ubližovat, dokud se neintegrují, což je prací té mateřské lásky. Jeden rozdíl tu je. Nejsou zde svobodní, ale od početí mi patří, což se jim zjevně nelíbí.
The few descriptions of Apep's origin in myth usually demonstrate that it was born after Ra, usually from his umbilical cord.
Spojení Rea s Usirem, „Re v Usirovi a Usir v Reovi“, bylo také důležitou součástí cesty Rea Duatem.
Geraldine Pinch claims that a much later creation myth explained that, "Apophis sprang from the saliva of the goddess Neith when she was still in the primeval waters. Her spit became a snake 120 yards long."[8] But Apep was commonly believed to have existed from the beginning of time in the waters of Nu of primeval chaos.[9]
Matilda was found in Dreaming by her first Mum, who fished for her, ate her and said 'it tastes funny, this is a baby, but I am too old'. "She gave me to my Mum who became pregnant with me".
"I am the soul which dwelleth in the two (110) tchafi."
What then is this? It is Osiris [when] he goeth into Tattu (111) and findeth there the soul of Ra; there the one god (112) embraceth the other, and souls spring into being within the two tchafi.[3]
He may also be linked to the first four gods to rule over Egypt (Osiris, Geb, Shu and Ra-Atum), with large granite shrines to each in the Mendes sanctuary.[1]
Geb was the Egyptian god of the earth[1] and a mythological member of the Ennead of Heliopolis. He could also be considered a father of snakes.
Shu (Egyptian šw, "emptiness" or "he who rises up") was one of the primordial Egyptian gods,
Osiris' soul, or rather his ba, was occasionally worshipped in its own right, almost as if it were a distinct god, especially in the Delta city of Mendes. This aspect of Osiris was referred to as Banebdjedet, which is grammatically feminine (also spelt "Banebded" or "Banebdjed"), literally "the ba of the lord of the djed, which roughly means The soul of the lord of the pillar of continuity. The djed, a type of pillar, was usually understood as the backbone of Osiris.
Džed je staroegyptský posvátný předmět v podobě samostatně stojícího pilíře či sloupu symbolizující stabilitu a trvání života, resp. nekonečný koloběh jeho obnovování a regenerace. Současně je hieroglyfickou značkou s významem „trvání“ a od konce Staré říše také jedním z nejrozšířenějších amuletů. Hojně se objevuje v pohřební architektuře; v tom případě bývá použit jako ochranný symbol na jižní, resp. západní straně pohřebních komor.[1] V pozdější době byl pokládán za symbolickou podobu boha Usira.
...
V Knihách mrtvých je džed pokládán za Usirovu páteř[6] a přímo tak při svém vztyčení spojován s jeho zmrtvýchvstáním[7] (v symbolické řeči se bezvládné tělo znovu opře o svou páteř a přestane tak být bezvládným) jako podmínkou zplození syna Hora a odchodu do podsvětní říše, jimiž Usir zvítězí nad Sutechem. Některé rakve z doby Nové říše propojují podobu Usira a sloupu džed,[7] čímž naznačují, že pilíř je přímo jednou z Usirových podob. Džed tak symbolizuje probuzení bytosti k novému, kvalitativně vyššímu životu, podle některých přímo „probuzení duše“.[5] V souvislosti s tím některá vyobrazení doplňují džed mezi druhou a třetí horní „příčkou“ párem očí a korunují jej vysokou péřovou korunou se slunečním kotoučem.
O interpretaci sloupu džed se pokoušejí některé novodobé esoterické proudy. V návaznosti na jeho doložené chápání Egypťany jako Usirovy páteře jeho jednotlivé „příčky“ vysvětlují jako čakry a sluneční kotouč jako znázornění duchovního probuzení lidské duše.[8] Tyto představy nejsou ovšem egyptologií akceptovány.
Šiva (Devanágarí: शिव Śiva) je jedním z velmi důležitých hinduistických bohů. Je mu přidělena například úloha ničitele vesmíru (který předtím Brahmá tvořil a Višnu udržoval). Na západě díky tomu vznikla představa, že Šiva je jakési hrůzostrašné apokalyptické božstvo. Z pohledu hinduismu toto ale samozřejmě úplně neplatí. Stejně jako smrt není chápána jako definitivní konec, tak zničení vesmíru se děje proto, aby mohl být znovu stvořen. Šiva jezdí na býku Nandim. Šiva má 1008 jmen a 64 forem.
...
Kobra okolo krku – Šiva je také nazýván Nágéšvara (Pán hadů), což moderní učenci někdy vykládají jako pozůstatek ze starších přírodních náboženství. Kobra představuje smrt, kterou Šiva překonal. Také může představovat Kundaliní (hadí sílu).
Nandi (v sanskrtu नंदी - "Ten Radostný") je býk, na kterém podle hinduistické mytologie jezdí bůh Šiva.
Socha Nandiho se objevuje naproti vchodu do vimány hinduistických chrámů zasvěcených Šivovi. Existují však chrámy, které jsou zasvěceny pouze Nandimu samotnému. Nandi je uctíván ženami jako symbol plodnosti.
The bond between Shiva and Nandi is truly special and unique. Nandi, the sacred bull, is not just a loyal companion to Shiva, but also his trusted confidant and devotee. Nandi is said to be the gatekeeper of Shiva’s abode, always standing guard and protecting his master.
honzam píše:3) pocit takové neurčité velké moci (je to spojené s rohy) - stejné, ty rohy jsou zvláštní část těla
Moloch (kralický přepis), Molech nebo Molek (ČEP) je jméno boha, který byl uctíván ve starověkých kulturách Blízkého východu. Jeho jméno je odvozeno ze semitského kořene m-l-k(ch) a znamená totéž, co „král“. Jeho uctívání údajně vyžadovalo lidské oběti a zvláště pak děti. Tyto oběti byly páleny na oltářích.
Nic píše:Ano, vykonáváš svou funkci naprosto bezchybně. Ďábel nemůže vést své klienty jinam, než do pekla.
Někteří netouží po poznání lásky, svobody, věčném nehmotném ráji pramenícím z poznání pravdy, ale touží po penězích, bohatství, moci, slávě, i když většina z nich mnohé z toho získá, tak potom končí na drogách, jako alkoholici, gambleři, prožívají peklo a páchají sebevraždy.
Nic píše:Při poznávání Pravdy není možné minout štěstí pravého Já, je to absolutní svoboda.
(a) truth; no doubt [it] is true
indeed, the uppermost is from the lowermost and the lowermost is from the uppermost,
Truth! Certainty! That in which there is no doubt!
That which is above is from that which is below, and that which is below is from that which is above,
honzam píše:Protože podstatou skutečnosti je to, že štěstí vytváří stejnou míru utrpení a naopak.
Kdo chytá v žitě
...
V knize vystupují další postavy: Holdenovi spolubydlící na internátu, natvrdlý Ackley a sebestředný seladon Stradlater, přítelkyně Sally Hayesová, se kterou se pohádá kvůli jejím konformním názorům, nabubřelý intelektuál Carl Luce nebo Holdenův bývalý učitel pan Antolini, který mu říká: „Známkou nezralého člověka je, že chce kvůli něčemu podstoupit vznešenou smrt, zatímco známkou zralého člověka je, že chce kvůli něčemu v příkoří žít.“
...
Název knihy je parafrází na báseň Roberta Burnse Comin' Thro The Rye. Holden potká na ulici chlapečka, který si zpívá „Když někoho potká někdo, jak jde žitem kdes“. Protože Holden dává své intuici přednost před formálním vzděláním, vsugeruje si, že verš zní „Když někoho chytí někdo, jak jde žitem kdes“. Když se ho pak Phoebe ptá, jakou má představu o svém budoucím povolání, vypráví jí o žitném poli, kde si hrají děti. Na kraji pole je strmý sráz a u něho by chtěl stát Holden a chytat děti, aby nespadly. To je jediné zaměstnání, které má podle něj smysl.
Honzamova Víla a kouzelník
"Pane co se mnou dál bude. Myslím, že bych měla něco dělat, ale nevím co. Žádáš ode mne něco? Svléknu si tyto blankytné šaty a přidám se k ostatním. Jsem jako ony. Proč jsem tady a ne s nimi? Vděčím ti za mnohé a udělám pro tebe cokoliv." "Je to tvá volba. Ony si vybraly žít pro mne. Ty už nemusíš dělat nic. Ty jsi se rozhodla pro mne zemřít."
honzam píše:Peklo vs Hadí království
1) Bohatství - Ano, ale ten majetek jsou hadí děti.
2) Moc - Ano, jako rodič nad dětmi.
3) Sex - Ano, volný oboupohlavní.
4) Krása - Ano, jako štíhlé okřídlené hadí tělo.
5) Láska - Ano, manžela ke všem svým krásným hadím ženám.
6) Jako pohádka - Ano, jen princezny jsou dračice.
7) Bližní - Ne, úplná samota.
8) Bůh - Ne, úplná samota.
9) Nenávist - Ano, trýznivá nenávist, kterou musí šedivky pokorně snášet.
10) Dualita - Ano, oddělenost na pána muže a podřízený harém týraných žen bez svobodné vůle, které navěky pokorně plní mateřskou povinnost a trpělivě snáší nenávist svých dětí.
On jest nejmocnějším Stvořením a v něm se stvoření děsí sebe sama.
On jest zjeveným odporem Stvoření vůči Plérómatu a jeho nicotě.
On jest hrůzou syna před matkou.
On jest láskou matky k synovi.
On jest nádherným uchvácením země i krutostí nebes.
Člověk zkamení před jeho tváří.
Před ním není otázky a není odpovědi.
On jest životem Stvoření.
On jest působením Rozlišenosti.
On jest láskou člověka.
On jest řečí člověka.
On jest jasem i stínem člověka.
On jest šalebnou skutečností.
Už v druhém dopise jsem předložila pochybnost, která mě trápila od 13. června do 13. července a která v tomto zjevení zmizela.
Tedy: tajemství spočívá ve třech odlišných věcech, dvě z nich chci nyní odhalit.
První bylo tedy vidění pekla.
Madona nám ukázala velké moře ohně, které bylo jakoby pod zemí. Do tohoto ohně byli ponoření démoni a duše jako průhledné černé nebo bronzové řeřavé uhlíky s lidským tvarem, které se míhaly v požáru a byly neseny plameny, které z nich vycházely spolu s mraky kouře a padaly na všechny strany tak, jako padají jiskry při velkých požárech, bez tíže či rovnováhy, uprostřed bolestných výkřiků a vzdechů plných zoufalství, které vyvolávaly děs a naháněly strach. Démony bylo možné rozpoznat podle hrozných a odporných zvířecích tvarů – úděsných a neznámých, ale průhledných a černých. Toto vidění trvalo chvilku. Děkujeme naší dobré nebeské Matce, která nám na začátku (v prvním zjevení) slíbila, že nás přivede do nebe; myslím, že jinak bychom byli zemřeli děsem a hrůzou.
Pak jsme pozvedli oči k Madoně, která nám dobrotivě a smutně řekla: Viděli jste peklo, kam upadají duše ubohých hříšníků. Aby byly zachráněny, chce Bůh zavést ve světě úctu k mému Neposkvrněnému Srdci. Jestliže lidé udělají to, co vám řeknu, mnohé duše se zachrání a navrátí se jim pokoj.
Zopakuj každému z nás: „Cožpak tu nejsem já, tvoje matka?“ Ty dokážeš zlomit okovy našeho srdce, strhnout hradby naší doby. V tebe vkládáme svou důvěru. Máme jistotu, že zvláště ve chvíli zkoušky neodmítneš naše úpěnlivé prosby a přispěcháš nám na pomoc.
Uživatelé procházející toto fórum: Žádní registrovaní uživatelé a 179 návštevníků