lído, je mi velice líto, ale čteš něco jiného, než co stojí napsáno. z toho pak plyne nedorozumění.
protože je to všechno černé na bílém, můžeš se k tomu kdykoli vrátit, zkus číst pomalu a znova a uvidíš to:
1. abraham nikde nenabádá k lhostejnosti, ba právě naopak, celé jeho učení je o záměru a o pozornosti. co myslíš, že může být více vzdáleno lhostejnosti, než pozornost? celé jeho učení je o tom, jak být schopen lásky, jak být schopen lásku, která je v nás všech, přetvářet ke spokojenosti nás všech zde na tomto světě. k čemu asi? k čemu by asi byla láska v tomto světě, když bychom ji neměli ke komu a k čemu cítit? celé jeho učení je o tom, jak být šťastný dlouhodobě, tj. spokojený sám se sebou, se stavem věcí ve svém okolí a být schopen stav těchto věcí spoluutvářet. myslíš snad, že v okolí, které je součástí šťastného života jedince, nejsou žádní druzí lidé? rozděluješ tedy tento svět na lidi a to ostatní? nebo se toto abrahamovo "být šťastný" vztahuje také na naše štěstí pocházející ze štěstí ostatních lidí? co myslíš?
2. „Nezajímá se o to, jaký je účel toho všeho, a pokud, tak pouze z čiré a veselé zvídavosti, avšak nikoli z pohledu otázku "bytí a nebytí", života a smrti, vysvětlení existence samotné..." Protože sám to už nepotřebuje. Nezmiňuješ se, že má o ty zákonitosti dál hluboký zájem, že se je snaží dokonce slovně formulovat - kvůli druhým, z čirého altruismu, aby tím, že bude vysvětlovat zákonitosti, které vedou ke spokojenosti, mohl napomoci i jim, aby se cítili dobře.
"nezajímá se, jaký je účel toho všeho" - přečti si prosím v mém příspěvku výše, ČEHO VŠEHO - o čem byla řeč?
tedy toho, jakým způsobem je uspořádán vesmír mimo tento svět, o němž nevíme, o tom byla řeč. je to jasnější?
tedy toho, co je to vlastně vesmír, kdy vesmír vznikl, je-li bůh všemohoucí, jestli je ve vesmíru nahoře a dole, PROČ vlastně všechno musí existovat - to je význam slova ÚČEL. nic z toho není součástí tolleho učení, nic z toho není součástí abrahamova učení, nic z toho není součástí učení ani krista. jak vypadá nebe a peklo nám říkala církev, nikoli kristus - nedávno sem někdo vložil tomášovo evangelium - pravděpodobně jediný autentický záznam jeho slov - doporučuji) všichni tito hovoří o tom, co můžeme dělat zde, teď, a naopak se velice zajímají o ZÁKONITOSTI toho, jak to funguje. domníváš se, že ÚČEL a ZÁKONITOST je to samé? samozřejmě i já se velice zajímám o zákonitosti toho, jak to funguje, a celou dobu si tu o nich povídáme
![Úsměv :)](./images/smilies/icon_e_smile2.gif)
3. jestli si myslíš, že existuje čistý altruismus, tak jsi určitě velmi milé, nicméně naivní dítě. tohle nevím, jak napsat tak, abys to nevzala jako urážku, ale prosím, abys mi věřila, že to v žádném případě jako urážku nemyslím. čistý altruismus neexistuje a právě ti z nás, kteří o sobě smýšlí jako o čistých altruistech, lidech, kteří by se rozdali, o hodných, kteří pro ostatní rádi něco udělají - o těch jsem mluvila, když jsem mluvila o tom, jak si lidi sami sobě lžou a jak mál se znají, jako by na nich ležel nějaký závoj, kouzelná mlha nevědomosti.
dostali jsme od boha velký dar - schopnost přetvářet realitu k obrazu svému. měnit skutečnosti tím, že ji vytvářím. pak přišli kalvinisté, jak jsem nedávno dohledala, vymysleli slovo sobecký a spolu s tím vymysleli, že je špatné být sobecký. a to se řozšířilo a mnozí to přijali za své. včetně tebe, lído. vychovávali nás v tom, není divu. schopnost být sobecký je velký dar, je to schopnost být sto postarat se sám o sebe, postarat se o to, abych byl šťastný. aproč je to takový dar? protože jenom v takovém stavu, jsem-li spokojen s tím, co je kolem mě, jsem-li šťastný, mohu milovat ostatní lidi. opravdu milovat. a tak díky kalvínovi, "hodným" maminkám a středoevropské výchově mnozí z nás ten nejcennější přirozený um, který člověk má, zakopávají do země, šlapou po něm, zahazují ho, nechtějí ho vidět, schovávají ho do spíže a rychle za ním zabouchnou dveře. on prosí a škemrá - stále a stále se hlásí znovu a říká: já jsem tu ale proto, abych ti pomohl. zkus to, co dokážeš beze mě a co dokážeš se mnou. ale člověka někdo podobný kalvínu - a zase ty hodné evropské maminky - naučili, že ďábel musí ve sklepě zůstat.
4. Petr píše: Pokud rikam sobectvi, tak myslim jednani v souladu se svymi osobnimi pocity a s ohledem pouze na sve pocity a bez ohledu na vnejsi pozadavky, nazory, doporuceni a pocity nekoho jineho.
obávám se, lído, že máš svět rozdělený na ty dobré a na ty špatné, a ti dobří jsou prostě podle tebe ti, co se starají o ty druhé, zatímco ti špatní jsou ti, kteří se starají sami o sebe. a neustále do toho "starat se sám o sebe" vkládáš slovíčko JEN. neexistuje žádná starost sama o sebe, která by byla vyňata ze spoluexistence ostatních lidí, protože na světě je to holt už zařízené tak, že vše nám je společné. stejně tak pocity jsou nám společné. jsou velice nakažlivé. to je také jeden z důvodů, proč lidé, kteří rádi říkají hezká slova druhým (a říkají tomu ještě raději "pomáhám druhým"), tak rádi setrávavají ve společnosti těch, kteří trpí nějakým problémem. právě ti, kteří trpí tím, že potřbují pomáhat, totiž také mají nějaký problém. mezi lidmi s problémy se tedy cítí jako doma, jsou na takové prostředí zvyklí, vyhovuje jim a vyhledávají takové, kteří POTŘEBUJÍ "poradit", "pomoci". kvůli takovým "altruistům", o nichž píšeš, se drží bolest Země jako klíšťě. každý jeden z těchto lidí svým jednáním žádá a prosí o přidělení dostatečného počtu těch trpících, kterým by mohli říkat svá hezká slova. nepřeháním ani trcohu. jenom málokdo z těch, kteří se tím, co píšu, cítí dotčeni, dokáže být tak hluboce upřímný, aby se nad skutečnou příčinou svého počínání alespoň zamyslel. zato každý z nich se cítí skvěle, když si sám o sobě může myslet, že je svatý.
k tomuto světu se obrací abraham, o takovémto světě píše Petr ve větě, kterou jsi opět vytrhla z kontextu. toto je současný stav světa, ve kterém žijeme. lidé v evropě a v americe (pozor, ne tak mnohde na jiných kontinentech!!!) jsou vychovávání k tomu, aby raději druhému - s prominutím - vytřeli hovno ze zadku, když je o to požádá, a nechali na sebe přitom ještě plivat, než aby si všimli, že by si i oni sami potřebovali dojít na záchod.
a jsme u dalšího velice častého důvodu, proč lidé tak rádi vytírají zadky druhým: jestliže "řeším" problémy druhých (tedy alespoń mám pocit, že řeším problémy druhých), získám skvělý pocit, že jsem užitečná. že moje existence na tomto světě má nějaký význam. jsem skvělá, protože jsem našla svůj smysl. jaký to velký klam, a jak moc lidí ho na sobě dobrovolně páchá. jestliže "řeším" problémy druhých, můžu si jednak myslet, že tu k něčemu jsem, a jednak - a to je velmi důležité - nemusím řešit svoje problémy. ty mohou v klidu hezky pěkně hačat dole u ledu a nikdo, ani já, už si jich nemusíme všímat. A TO JE PRÁVĚ TO, O ČEM MLUVÍ ABRAHAM A PETR. ve větě, která tě tak popudila. tihle problémoví pomáhající, kteří místo toho, aby se starali sami o sebe, se potřebují "starat" o ostatní, běhají po světě a všude, kam přijdou, rozšiřují problémovost světa. pocity, vibrace, to všechno je velmi nakažlivé, jak už jsem psala. já jsem to sice psala, ale každý si to může v praxi ověřit tolikrát, kolikrát je mu libo. nepíšu tu nic, co by nebylo experimentálně prokazatelné. všechno je to intencionální. tito lidé běhají po světě, nabízejí zištný obchod "můj dobrý pocit za podíl na tvém utrpení", "můj dobrý pocit za možnost cítit se užitečný", podvědomě vyhledávají trápící se spoluobčany a pak v sobě nechávají rozvinout pocit bolesti ("ach jo, to je ale chudák"), v němž si libují, protože společně s tím přichází pocit "jsem úspěšný, protože umím správným způsobem poplácat po rameni". tito lidé rozšiřují po světě tyhle nečisté pocity, úplně mimo vortex, ve kterém je možno OPRAVDU milovat.
a tomu ty říkáš altruismus?
![Úsměv :)](./images/smilies/icon_e_smile2.gif)
myslím lído, že nic z toho, co jsem tu napsala, nepřijmeš, a že proti tomu budeš protestovat, a stále tvrdit, že je prostě dobrý být tím, čemu říkáš altruista, a že abraham chce, aby lidi byli sobci, což je odporné, a tak dále. dobrá. já tě nechci změnit. nechci, abys mi přitákávala, já z toho nic nemám, to mi tedy věř
![Úsměv :)](./images/smilies/icon_e_smile2.gif)
jediné, co k tomu mohu podotknout, je to, že takto nefunguje tvorba - tedy pokud chceš opravdu být strůjcem svého štěstí, toto nebude fungovat. budeš si toho moct časem povšimonut - říká se tomu "opakování stále stejných chyb", vcházení do stále stejných životních situací. být k sobě maximálně upřímný a pokusit se přijít na to, KDO OPRAVDU JSEM A CO OPRAVDU DĚLÁM, je patrně jedna z neprospěšnějších taktik, jak z takových "netvořících" situací odejít, a začít konečně žít podle svého
![Úsměv :)](./images/smilies/icon_e_smile2.gif)
ale jinak je samozřejmě zcela na tobě, co a jak si budeš myslet, jak se budeš vztahovat ke světu a co si budeš myslet o ostatních.